Na začátku
stvořil Ha-Šem tři typy bytostí,
anděly,
zvířata
a lidské bytosti.
Anděly stvořil ze Svého čistého slova.
Andělé nemají sílu páchat zlo,
ani na chvíli se nemohou odchýlit od Jeho záměru.
Zvířata vedou jen jejich instinkty.
I ona se řídí příkazy svého Stvořitele.
Tóra uvádí,
že Ha-Šem strávil téměř šest dní tvoření
formováním těchto bytostí.
Pak těsně před západem slunce
vzal malé množství hlíny
a vytvořil z ní muže a ženu.
Dodatečná myšlenka?
Nebo Jeho vrcholný úspěch?
Co je to zač?
Muž?
Žena?
Je to bytost se silou neposlechnout.
Ze všech stvoření máme jen my
svobodnou vůli.
Nacházíme se
mezi jasností andělů a žádostivostí zvířat.
Ha-Šem nám dal možnost Volby, což je výsada i břemeno.
Proto si musíme Zvolit
tento spletitý život, který žijeme.
Zavolejte záchranku.
Rabíne.
Otevřete oči.
Nádech.
Takže vám bylo 15,
když jste měl první tetování?
To hodně bolelo.
A to byl ten Ježíš tamhle...
Ježíš hodně bolel.
Je to krásné.
Máte, co potřebujete?
Je to fantastické, jo. Děkuju. Jste v pořádku?
Brzy si půjdu zakouřit.
Ještě pět minut?
Jdu tam.
Bradu trochu dolů.
Je hezké, když se trochu usmíváte.
-Ronnie. -Teď ne.
Ronnie.
Musíš s tím člověkem mluvit.
Mezinárodní přílety
Dobrý den.
-Ano? -Je tady Dovid?
-Ano. -Děkuju.
Rabíne, někdo vás shání.
-Kdo je to? -To neřekla.
Díky, Naomi.
Dovide.
Ronit.
Nečekali jsme tě.
Ne?
-Myslela jsem... -Pokoj v duši.
Děkuju ti.
Promiň, zapomněla jsem.
Jedeš rovnou z letiště?
Jo.
Půjdu do hotelu.
Jsou tu lidé, kteří přišli uctít Rabína.
Dobře.
Jsi v pořádku?
Jo.
Jak zemřel?
Nakonec na zápal plic.
Někam si to odložím...
-Vezmi tohle. -a hned přijdu.
-Ano. -Děkuju.
Dobrý den.
Ronit.
-Frumo? -Jsi to opravdu ty!
Moshe.
Ronit, jsi tady.
Samozřejmě že jsi.
Dobrý den.
Frumo.
Ronit.
Strýčku Hartogu.
Jak se ti daří?
Dobře.
Pokoj v duši.
-Ano. -Sundej si kabát.
Tak. A šálu...
-Ne, tu si nechám. -...a rukavice.
Frumo.
Takže
jsi přijela.
Jsi v pořádku?
Nemáš kávu?
-Můžu dostat kávu? -Pojď.
-Pořád piješ černou? -Jo, díky.
Za chvíli si zavolám taxík.
Zůstaň tady, Ronit.
Ne, to je dobrý. Děkuju.
Zůstaň tady.
Vážně?
Díky.
Takže jsi přijela
truchlit.
Proč bych tu jinak byla?
U tebe člověk nikdy nevěděl.
Ty se na mě pořád zlobíš?
Odešlas tak znenadání.
Jsi ženatý?
Kdy se to stalo?
Dávno.
Povídej. Kdo je to? Znám ji?
Bože, není to Hinda, že ne?
Dovide, nevzal sis Hindu z Hendonu, že ne?
Jo. Vzal. Vzal sis Hindu. Sakra, Dovide, ne.
Ne.
-Nevzal jsem si ji. -To je dobře.
Takže tam zbývá asi 20 žen stejných jako ona.
-Proč jsou tak stejné? -Nebuď zlá.
Ahoj, Esti.
Ronit. Jak se máš?
Jsem
tady, což je zvláštní.
Jak se ti daří?
Pokoj v duši.
Děkuju ti.
Vypadáš hodně
newyorsky.
Vypadáš strašně židovsky, Esti.
Mám přinést další jídlo?
Ne, nech to, popovídáme si.
Udělá to Dovidova žena. Až se objeví.
Kdo je paní Kupermanová, Esti?
Schvalujeme ji?
Ronit chtěla jít do hotelu.
Řekl jsem jí, že může zůstat u nás.
Jo.
To musíš.
Připravím postel v pokoji pro hosty.
Já to udělám. To je v pořádku.
Jste manželé.
Jo.
Jo, jsme, Ronit.
Nikdo mi to neřekl.
Proč jste mi to neřekli?
Zmizelas.
Páni.
Dobře.
Gratuluju.
Ne, ne. Prosím.
-Pojď. -Dobře.
Hesped bude velká událost.
Ty a Esti jste se vzali?
Vždycky jsme byli my tři.
Jo, odešlas.
Zbyli jsme dva.
Přijela bych, kdybys mi to řekl.
Rabín nechtěl, abys věděla, že je nemocný.
Na konci už byl hodně slabý.
Nechtěl asi, abys ho tak viděla.
Stejně jsi mi měl zavolat.
Tenhle týden je těžký, Ronit.
Prosím.
Můj otec právě zemřel.
Já vím.
Já vím, byl jsem tam.
Aspoň jsi mi dal vědět, že zemřel.
Je důležité se tento týden chovat s úctou.
S úctou?
To je to nejdůležitější.
Samozřejmě.
Promiň, je tu trochu nepořádek.
-Přinesu ti ramínka. -Díky.
Co je?
Vypadám starší?
To jsem nemyslela.
Vypadám unaveně.
To my všichni.
Esti, mám se ubytovat někde jinde?
Dělej si, co chceš.
Dají se ta okna otevřít?
Ne.
Kouřit musíš chodit dolů.
Tady.
Přinesl jsem ti deku navíc.
"Předčasná smrt Rabína Krushky je velká rána pro anglické židy.
Byl to velikán víry.
Bohužel po sobě nezanechal děti."
Odfláklá novinařina.
-To by Rabína rozzlobilo. -Bezdětný.
To zřejmě napsal nějaký nezralý novinář.
Nech to plavat.
Každý ho má tak rád.
Říkávala jsem si, jestli ho mám ráda tolik jako ti cizí.
Někdy jsem si říkala, jestli ho mám vůbec ráda.
Jsi jeho dcera.
Ale byl bližší tobě.
Bavilo ho mě učit.
Tak
se trochu vyspi, Ronit.
Dobrou noc.
Přivezla jsem...
Přivezla jsem to tobě.
To jsou...
-Tvoje fotky. -Jo.
Nádhera.
Děkuju ti.
Za málo.
Dobrou noc.
Manželství vám klape?
Jo.
Jsme moc šťastní.
Dobrou noc.
V pořádku?
To je můj táta.
Jsi v pořádku?
Jo.
Dobré ráno!
Dobré ráno, Rino. Jak se daří?
-Dobře, děkuju. -Fajn.
-Jaký jsi měla týden? -Dobrý.
Dobré ráno, děvčata. Dobré ráno, Hannah.
...protože nikdy neměla svoji třídu, ale ne.
Dobře.
Moc děkuju za to volno.
Není zač.
Je dobře, že jsi zpátky, Esti.
Děkuju ti.
Dobré ráno, děvčata.
Dobré ráno, paní Kupermanová.
Stýskalo se mi po vás.
-Yosefe. -Rabíne.
Dobré ráno.
-Doktore Riglere. -Dobré ráno.
Jak vypadá projev?
Pracuju na něm.
-Bude to báječný hesped. -To doufám.
Rabín by byl velmi pyšný, Dovide.
Vážím si toho.
Ronit Krushková bydlí u vás.
Ano, bydlí.
Hezký den.
"Můj milý je mi co hrst myrhy,
která mi celou noc leží na prsou.
Můj milý je mi co květy henny
ve vinicích Ejn Gedi."
Je to o smyslnosti?
Jak se projevuje pravá láska?
Může také být,
že mezi mužem a ženou je něco ušlechtilejšího.
Ten odkaz na smyslovou rozkoš je oslavením fyzické lásky.
Požitek z lásky je v tomto kontextu nejvyšší.
"Jsi krásná, má lásko,
jsi krásná,
tvé oči jsou jako holubice.
Jsi krásná, má milovaná, a půvabná.
Naše lože se zelená."
Dám si kousek jablkového závinu.
A taky jeden tenhle.
Linecké kolečko.
-Linecké kolečko? -Jo.
-Mockrát děkujeme. -Děkuju.
Chceš vybrat?
Dobře.
Svíčky...
Co? Je to špatně?
Je to jen strýček Hartog.
A rabín a rabínka Goldfarbovi.
Stále mě zve?
Ne, já jsem tě pozval.
-Pojď. -Dobře.
-Jsi v pohodě? -Jo, v pořádku.
-Dobrý šabat. -Dobrý šabat.
Dobrý šabat.
My jsme to pochopili, nemusíš to vysvětlovat.
Ona vždycky
-přehnaně vysvětluje vtip. -On to nenechá být.
Ale jeho jméno.
Denně zmiňuje své jméno.
Neuvěřitelné.
Co za jméno je Andy?
Nic jiného než to jméno.
Ne, mám o něm co říct. Je budižkničemu.
-To je ono. -No, syna mám rád.
Tohle říká jeho otec.
-Co vy na to? -Mám ho rád.
Naší Bashe se narodil druhý hoch.
A dali mu jméno Daniel po mém otci.
Žijí v Austrálii. To je moc daleko.
V Melbourne.
Třicet sedm vnoučat.
To ujde.
Viděli jsme tvé fotky v časopise.
Jo, ty fotky dvojčat, které jsi nám ukazovala.
Ale říkají ti Ronnie Curtisová.
To je moje umělecké jméno.
Co je na tvém pravém jméně?
Měla bys na něj být pyšná.
Umělci si někdy mění jméno,
-viď, Moshe? -Přesně tak, Frumo.
Ženy si mění jméno pořád.
Vezmou si manželovo jméno a jejich minulost je pryč.
Že?
Neřekl bych "pryč".
Není pryč.
To je pravda.
Ronit,
jsi celá tvoje matka.
Nezačínej.
Že má oči jako Leah, viď, Moshe?
Jo, má krásné oči.
-Je krásná. -Strýčku...
Tvoje drahá sestra odešla příliš brzy.
A teď Rabín.
Musí to být pro tebe hrozný šok, Ronit.
Jsi pryč, je to šok. Samozřejmě.
Mysleli jsme, že už tě neuvidíme.
Nerada jsem vás zklamala.
Ronit...
-Ještě kávu? -Ne. Díky.
Chtěla bych s tebou mluvit o domě.
-Nicht Shabbos geret... -Ano, promiň.
Přijď do kanceláře
-a probereme to. -Dobře.
Musíš si vzít matčiny svícny, Ronit.
-Z domu. -Jo, samozřejmě, a
-dáš je svým dětem. -Nechci děti.
Nebudu mít děti.
Necháš si je a pak je předáš.
Jo. Já ten dům chci prodat, strýčku.
-Pomůžeš mi s tím? -Ne, prosím.
Budu potřebovat pomoc.
-Ano, ale ne... Ronit. -Omlouvám se.
Kolik ti bylo, Dovide,
když tě Rabín začal učit?
Tak třináct?
Ano. Dvanáct, třináct.
Dovid odvádí skvělou práci.
Báječnou práci.
Hodně se změnilo, cos odešla. Je spousta problémů.
Bydlení, práce...
Mládež.
Dokonce incident s drogami.
Možná by lidi neměli mít tolik dětí.
My to zvládneme.
A ty nejsi vdaná.
Musíš si někoho najít, Ronit.
-Není legrace stárnout sama. -Nejsem sama.
Mám skvělé přátele.
Asi máš spoustu zábavy, ale to pomine.
Ale být vdaná...
Tak by to mělo být.
Vážně? Tak by to mělo být?
Nebo je to jen povinnost?
Ronit, to by stačilo.
Strýčku, řekněme, že bych tu zůstala ještě rok.
Přemýšlejme o tom.
Někoho bych si vzala
a po deseti letech manželství bez lásky
bych se možná zabila.
Nebo bych se na to cítila.
Jsem unavená z časového posunu...
Takže už půjdu.
Uvidíme se doma.
Ráda jsem vás viděla, rabíne, rabínko, Frumo.
Šťastný šabat, drahá.
Strýčku, děkuju za večeři.
-Uvidíme se... -Doprovoď ji domů.
-Já vás doběhnu. -Dobře.
Omlouvám se.
Děkuju, bylo to vynikající.
-Dobrý šabat. -Dobrý šabat.
Ronit...
Proč je rabínka Goldfarbová tak zlá?
Má pohodový život. Co chce?
Co člověk chce?
Co ty vlastně chceš? Víš to?
Jo, vím. Vím to.
Chci, aby táta věděl, že jsem ho měla ráda.
Myslíš, že to věděl?
Jo, věděl.
Musel to vědět.
Je mi to moc líto, Ronit.
Rabín...
Přišlas o otce.
Není to špatné. Vlastně moc pěkné.
Takovou výraznou barvu nenosím. Je to pěkné.
Má to razanci a krásu.
Jestli chcete... Můžete prostě...
-Už vás přijme. -Díky.
Tu paruku...
-Ronit, ahoj. -Ahoj.
-Půjdeme nahoru, jo? -Dobře.
Pojď dál.
Posaď se, prosím.
Ronit...
Jako dobrá židovka!
Prosím, nevtipkuj.
Takže
Tady jsou klíče, aby sis mohla vzít osobní věci.
Spousta klíčů.
Pomůžeš mi ho prodat?
Třetí odstavec.
"Poslední vůle Rabína Shloma Krushky."
Rabín Krushka,
čest jeho památce, odkázal dům
a všechno v něm synagoze.
-Mrzí mě, jestli je to šok. -Ne.
Je to jen dům.
O otce by se v jeho posledních hodinách mělo starat jeho dítě.
Nevěděla jsem, že byl nemocný.
Jak bys mohla, když tady nejsi?
Měl jen tebe.
Já vím.
Musí to pro tebe být hodně bolestivé,
žes od Rabína nedostala odpuštění.
Dobrý den, paní Kupermanová.
-Ahoj, Shmuli. -Dobrý den.
-Rivkah, dobrý den. -Dobrý den, Esti.
-Vypadáš skvěle. -Děkuju.
-Všichni jste v pořádku? -Jo, jsme.
To je dobře.
Díky za všechnu pomoc, Esti.
Není zač.
Ahoj, Shayno. Ahoj!
Tak roztomilá.
Viděla jsem teď Ronit.
-Kde? -Šla po ulici.
Nezměnila se, viď?
Ne...
Nezměnila.
Tak jo.
-Tak zatím. -Ahoj.
-Nashle, paní Kupermanová.
No, no.
Ronit?
Ty máš paruku.
Ne.
Ukaž. Udělám to.
A je to.
Děkuju ti.
Omluv ten nepořádek.
Tvůj strýček říkal, že se o všechno postará.
Nechtěl, abychom na cokoli sahali,
než to odvezou.
Všechno odkázal synagoze.
Chtěla bys to?
Finanční svobodu? Ne.
To by bylo moc snadné.
Ale bylo by hezké, kdyby mě zmínil v závěti.
Třeba mi odkázal dýmku.
Já vím.
Nepůjdu na ten hesped.
-Cože? -Nemá smysl, abych tam byla.
Změním si letenku.
Ale...
Víš, co mě štve? Že jsem si neudělala jeho portrét.
Celý den tady seděl, četl Tóru,
komentáře k Tóře, poznámky ke komentářům
a diskuse k poznámkám.
A my jsme si mohli dělat, co chceme.
Esti, mám se vrátit dřív?
Ne.
Ne, neměla bys vůbec odjíždět.
Děkuju ti.
Ronit...
Esti...
Když jsem tě viděla, tak...
Já taky.
Esti, Esti...
To ne.
-Moc se omlouvám. -Ne, to je...
To je v pořádku.
Moc mě to mrzí.
Nic se neděje.
Opravdu jsi celá tvoje matka.
Ronit, jsi v pořádku?
To já jsem volala do synagogy
v New Yorku, aby ti dali vědět.
Potřebuju na vzduch.
Proč ses vdala, Esti? Proč jsi prostě neodešla?
Vzpomínáš si, co Rabín říkával o manželství?
-Ne. -Ale ano.
"Zestárneš sama?"
Ne. "Zestárneš bez rodiny a radostí?
"Dovid je dobrý chlapec.
Má štědré srdce a je do tebe blázen. Vezmi si ho."
Takže všechno bylo v pořádku, když jsem odešla?
Ne.
Byla jsem nemocná.
Co ti bylo?
Hlava.
Rabín se o mě bál
a když už jsem měla spát s mužem, proč ne s naším nejlepším kamarádem?
Esti...
Asi si myslel, že mě manželství vyléčí.
Nebyla to úplná pohroma.
A to stačí?
Musíš mít každý pátek sex?
-Čeká se to. -Středověk.
Není to povinné.
Neschytáš to, když nemáš náladu.
Co se ti přihodilo?
Nic.
Ty ses mi přihodila.
Pak jsem začala učit a to začalo být důležité.
Učit můžeš kdekoliv.
Mám ty holky moc ráda.
A dávám jim ambice.
K čemu? Aby měly sedm dětí a byly dobré ženy?
Nech toho. Jsem dobrá učitelka.
Učím je, aby si samy sebe vážily.
Dobře, ale co ty?
Tohle jsem já.
-Aha. -Co?
Chceš cigaretu?
Ne.
A ty? Jsi šťastná?
Jo, jsem.
Mělas jiné ženy?
Ne.
Ani ne.
A ty?
Ne.
Ale Esti...
Přitahují tě stále jen ženy?
Ta taška je...
Co je?
Strašně erotická.
-Můžu ji chvíli vzít? -Ne.
Nejsi správná židovka. Nedám ti ji.
Prosím.
-Ne. -Na chvíli. No tak.
-Prosím. -Fajn. Užij si to.
Mám sexy tašku, kotě.
A co děti?
Mám v tašce tři. Samé zrzky.
Myslím, že mi sluší.
Tady jsi mě poprvé políbila.
Je šílené, že jsi tady.
Zatraceně!
Ronit?
Jsi to ty?
-Jo. -Co tady děláš?
Toulám se po starých místech.
Tohle je můj manžel Lev.
Tohle je Ronit, Rabínova dcera.
Vzpomínáš? Vyprávěla jsem ti o ní.
Těší mě, Leve. Ahoj.
Prý půjdeš na hesped.
Rabín byl opravdu velký muž.
Já vím, jsem jeho dcera.
Dáš si cigaretu?
To byla rabínka Kupermanová?
Ne.
Esti!
Jsi v pořádku?
Jo, jsem.
Esti...
Hned jsem venku.
Co se stalo?
Co je?
Co se stalo?
"Pravdou je, že v tom jsou kouzla.
Sybilla, která už
dvou set dožila se slunovratů,
v prorockém jej vyšívala vytržení.
Bourci byli povoláni, ať upředou hedváb.
A obarven byl mumiovým mokem, svařeným z dívčích srdcí.
Výborně, Saro.
Co pro vás v té hře zatím dominuje?
Ten šátek s jahodami.
A proč je to důležité?
Ví někdo?
Vzpomínáte si, co Othello říká, jak byl vyrobený?
Ano, Rino.
Říká, že ta červená byla z krve panny.
Správně. Ano?
Ty lži.
Jago lže víc a víc. A nevíme proč.
To zabití, paní Kupermanová.
-To bylo hrozné. -Ano.
Její smrt je šokující.
-Nerada ruším. -To nic.
Chce vás vidět paní Shapirová.
Děkuju. Zajdu tam o přestávce.
Řekla ihned.
Čtěte dál ty scény ve dvojicích. Hned přijdu. Děkuju.
Dobré ráno, děvčata.
Dobré ráno, slečno Scheinbergová.
Pokračujte dál ve čtení.
Pojďte dál, Esti.
Paní Shapirová.
Sedněte si.
Byli bychom rádi, kdybys pokračoval v Rabínově práci.
Každá výzva má vždycky překážky.
Bylo by těžké vyrovnat se Rabínovi
smysluplným způsobem.
A tvoje žena.
Přivítá to, když převezmeš synagogu?
Ano. Esti podpoří každé moje rozhodnutí.
A Ronit Krushková?
Její přítomnost nás překvapila.
Ronit truchlí.
A bude vřele vítána na hespedu.
Jistě.
A Esti? Nerozruší ji návrat Ronit?
Proč by měl?
Bavíme se tu o mé domácnosti.
Udržuju ji v pořádku.
Dobře.
Ahoj.
Esti? Co se stalo?
-Je ti něco? -Tady ne.
Včera
jsem se chovala jako puberťačka.
Tak hloupá a necitelná.
Někdo něco říkal?
Jo! Jo. A já tady žiju.
Řekni mi, co říkali?
Ředitelka...
To je jedno.
Musíme s tím přestat.
-Dobře. Dobře. -Dobře?
Já tohle nemůžu. Nemůžu.
Dobře.
My se snažíme. Vést dobrý život.
Já vím.
A já tomu hluboce věřím.
Slovo Ha-Šema je můj život.
Zítra odjíždím.
Nechci, abys odjela.
Já to nechci.
Nečekala jsem, že se něco takového stane. Vážně ne.
Ani jsem jistě nevěděla, jestli tě uvidím.
Můžeme jít někam jinam? Pryč odsud?
Prosím, pojď.
Musíme jít někam jinam.
Pojď sem.
Kdysi jsem přemýšlela o tvém životě v New Yorku.
Představovala jsem si tvůj pokoj.
Sledovala jsem časový rozdíl.
Abych věděla, kdy jsi vzhůru a kdy spíš.
Co je?
Vzpomněla jsem si, jak nás načapal Rabín.
Ale ne.
Ten jeho výraz.
Co říkal?
"Ha-Šeme, ať je po mně!"
Ale ne!
Bylo to hrozný.
Chci si tě vyfotit.
Pro Jewish Messenger?
Ne. Ne.
Podívej se na mě.
Esti, podívej se na mě.
Esti?
Promiň, jdu strašně pozdě.
Jedls něco?
Ne.
Paní Shapirová vznesla formální stížnost na tebe a Ronit.
Co je?
Přišla za tebou?
Jo.
Pověz mi pravdu.
Políbila jsem Ronit.
Tys ji políbila?
-Promiň. -Esti!
-Co nám to děláš? -Já se snažila!
-Vážně! -Co chceš?
-Snažila jsem se! -Co chceš?
Aby ti zase ublížila?
-Chce Ronit, abys odjela s ní? -Dovide.
Ona se vrátí ke svým přátelům. Svým mužům.
Co to s tebou je?
O co jde? Řekni mi to.
Můžeš mi to říct.
-Můžu? -Ano. Vždycky jsme k sobě
-byli upřímní. -Vážně?
-Ano. Byli. -Vážně?
O jejím otci jsem to Ronit vzkázala já.
-Chtěla jsem, aby se vrátila. -Ne.
-Ano. -Ne, nechtěla.
Využívá tě.
-Ty to nevidíš. -Nikdo nikoho nevyužívá.
-Jsi slepá! -Ne!
Podívej se na mě!
Já jsem to chtěla!
Když jsme byly holky...
Už tehdy to bylo stejný. Vždycky to tak bylo!
Vždycky jsem to chtěla.
Měla bys od něj odejít.
Vážně?
A kam bych šla?
Jdu pozdě do školy.
Rabíne.
Frumo.
Elliote.
Rabín by byl moc rád, že jste přišli.
Jsem rád, že jsme mohli.
Joey, díky, žes přijel z takové dálky.
-Rabíne, pokoj v duši. -Děkuju.
-Rabíne. -Díky, že jste tady.
-Rabín nám bude chybět. -Děkuju.
-Je nám to líto. -Díky, že jste tu.
Je mi to líto.
Ty nejíš?
Je to dobré.
Moc dobré.
Přehodila jsem si letenku. Večer odjíždím.
Co je?
To je dobře.
Doufám, že hesped jde dobře.
Teď půjde.
A co ty?
Co je?
Co budeš dělat?
Nevím.
Zkus mi to vysvětlit.
To nejde.
Měla bych si sbalit.
Sbohem.
Je snazší odejít, co?
Ne, není.
Jste volný?
Promiňte.
Haló?
Dovide?
Ne.
Ne, není se mnou.
Kdys ji viděl naposledy?
Ona se vrátí, Dovide, neboj.
-Promiňte. -Jo.
Promiň, Dovide, můžu ti zavolat, až projdu bezpečnostní kontrolou?
-Dobrý den. -Dobrý den, kam letíte?
Do New Yorku.
Váš pas? Děkuji.
Esti!
Esti.
Esti!
Esti?
Kéž by tě nekontaktovala.
Jsem ráda, že udělala správnou věc.
Můj otec zemřel.
-Ty bys mi to ani neřekl. -Chápeš, proč ne?
Chránil jsem svoji ženu.
Dovide.
Chci, abys mi dal svobodu.
Esti, pojď sem.
Měl jsem hrozný strach.
Promiň.
Nechtěla jsem, abys měl obavy.
Jsem těhotná.
Dítě.
Ha-Šem nad námi drží ochrannou ruku.
Myslím, že už bychom neměli být spolu.
-Je to jeho přání. -Ne.
Narodila jsem se v téhle komunitě.
Neměla jsem na výběr.
Chci, aby se moje dítě mohlo svobodně rozhodnout.
Čekali jsme na to tak dlouho.
Prosím, dej mi svobodu.
Ne, ne, ne.
-Dovide, nemůžeš... -Ty se do toho nepleť.
To nejde.
Promiň.
Vrátila ses.
-Frumo. -Esti.
Nechci nikoho naštvat, jen uctít mého otce.
Já vím.
Prosím.
Proč neodjedeš do New Yorku?
Co kdybys odjela do New Yorku a byla se mnou?
Odchod Rabína Krushky
v nás zanechal
matoucí
prázdnotu.
Dnes
nám poskytuje útěchu to,
že jeho odkaz bude zachován
a přenesen na další generaci.
Volám nový hlas,
hlas nejbližšího žáka Rabína Krushky,
duchovního syna
a nástupce,
rabína Dovida Kupermana.
Rabíne Kupermane.
Rabín Krushka často mluvil o povinnosti učitele.
Povinnosti...
Promiňte, já nemůžu.
Rabínovo jediné dítě, Ronit Krushková, je tu dnes s námi.
Rabínova poslední slova k nám...
Proč se rozhodl probrat myšlenku volby?
A svobody.
Nic není tak křehké
a pravdivé
jako skutečný pocit svobody.
Mít svobodnou volbu.
Rabín byl obr Tóry.
Ale nebyl to obr, koho jsme viděli ten den zkolabovat.
Byl to člověk.
Mluvil o andělech a pudech zvířat.
A svými posledními slovy
nám připomněl,
že si můžeme svobodně vybrat!
Jste svobodní.
Jste svobodní!
Nemohu přijmout tu čest
v podobě té nabídnuté pozice.
Nemám dostatečné pochopení.
Prosím, odpusťte mi.
Odcházím.
Šalom.
Sbohem, Dovide.
-Dobré ráno. -Dobré ráno.
Dobré ráno.
To je pro tebe?
Sbohem.
Pokoj v duši.
-Který terminál? -Pátý, prosím.
Ronit! Počkej!
Zastavte. Můžete zastavit? Zastavte.
Budeš skvělá matka.
Budeš statečná a krásná.
Miluju tě.
Řekneš mi, kde jsi?
Ano. Řeknu.
Promiňte.
Nebude vám vadit malá zajížďka?
Sbohem, tati.